- Suntem pregătiţi. - Pentru ce?
Pentru ce va veni.
Plănuia asta de ceva timp.
Noi blocăm poarta de lumină.
Este prea mare ca să fie vorba doar de el.
A sosit momentul ca tu să afli cine eşti.
şi să afli cine este fratele tău.
A spus că am un frate.
Cine a spus asta? Cine ţi-a spus că ai un frate?
Tatăl meu.
Nu prea cred.
Categoric este o contuzie.
Ceea ce o face să se simtă confuză sau puţin ameţită
Vorbim despre o rană produsă acum câteva zile, aşa că...
E pe termen lung?
Dacă nu se va mai lovi acolo, o să fie bine.
Ia o pauză.
Vom vedea dacă radiografiile sunt în regulă şi puteţi pleca.
Mulţumesc, doctore.
N-ai de ce.
Eşti bine?
Sunt doar cam obosită.
Aproape că te-am pierdut acolo pe câmp.
Dacă nu erau acei copii...
Nu ştiu dacă o să pot să le mulţumesc vreodată cu adevărat.
Hei...
Trebuie să vorbim despre asta.
Ce ar mai fi de spus?
Ţi-am descris tot ce am văzut.
Dar care e semnificaţia?
Eşti convinsă că era chiar tatăl tău acolo?
Dacă e mort trebuie să aflu ce s-a întâmplat.
Şi dacă a spus adevărul...
În acest caz ai un frate.
Dacă acesta este Gabriel?
Ne descurcăm noi.
Nu mai este de găsit prin Grandview.
A dispărut din nou.
Melinda, Jim, mă scuzaţi.
Trebuie să facem din nou radiografia.
Au fost nişte probleme cu expunerea.
Durează foarte puţin.
John, hai să resetăm şi să reluăm procedura.
MESAJE DE DINCOLO Sezonul 3 Episodul 1
A fost cel mai bun concert la care am fost vreodată.
Trebuie să fi fost extraordinar.
Bună mamă sunt eu.
Tocmai m-am întors de la doctor.
Şi totul este în regulă.
Trebuie să vorbesc cu tine.
Este destul de important, aşa că sună-mă. Pa.
Am văzut atâtea mansarde şi subsoluri pe dinăuntru şi pe afară,
încât le-am pierdut numărul. Aveam de gând să-l arunc, dar...
Niciodată nu arunca. Aruncatul este un lucru rău.
Priveşte.
Cred că sunt multe lucruri interesante.
Glumeşti? Lucrurile astea sunt grozave.
Da. Au aparţinut tatălui meu.
Eşti sigură că vrei să faci asta? Au un aspect destul de personal.
Părinţii mei au murit când eram destul de tânără,
aşa că nu i-am cunoscut prea bine.
Nici măcar nu-i cunosc pe toţi oamenii ăştia din poze...
- Îmi pare rău. - Nu ai de ce.
Nu ai de ce. Nu prea mă interesează trecutul.
Mă interesează doar o direcţie, şi aceasta este viitorul.
Şi cum merge treaba asta? Ca o consignaţie?
Da, noi vom inventaria totul,
punem nişte preţuri,
ne gândim cum să le prezentăm cât mai bine,
şi te vom sună când lucrurile încep să se mişte.
Este minunat. Să vă dau numărul meu.
Excelent.
Să cereţi cu Jennifer Billings.
- În regulă. - Mulţumesc.
Ne auzim curând?
Da, probabil la sfârşitul săptămânii viitoare.
Excelent. Mulţumesc.
Ce e cu tine?
N-am nimic.
De ce nu duci cufărul jos,
ca să pot face inventarul lui mai târziu.
Mă uit puţin peste aceste retururi, după care o să-l duc jos.
De ce să nu eliberăm locul pe care îl ocupă?
Doar să-l ducem jos,
Şi în acest fel nimeni no să se uite în el până nu terminăm.
Eşti bine?
Da.
Încerc să ţin totul în ordine.
Surpriză!
Haide!
Ca o recunoştinţă a eroismului tău,
care a salvat vieţile multor copii din Grandview,
Primăria oraşului îţi dăruieşte această placă omagială.
Nu ştiu ce să spun.
Chiar nu trebuie să spui nimic.
Mulţumim tuturor. Melinda apreciază foarte mult.
Haideţi să gustăm nişte prăjituri, bine?
În regulă!
Putem face o poză cu toată lumea?
Poţi să mă scoţi de aici?
Trebuie să plec la muncă.
Ce zici de un prânz?
Prânzul implică mâncare, sunt de acord.
Ştii, acea noapte când am crezut că ai murit,
Adică, am crezut că ai murit chiar în faţa mea...
Toate simţămintele mele s-au prăbuşit.
Absolut toate. Tot ce doream să-ţi spun,
n-aş mai fi putut niciodată să împărtăşesc cu tine.
Hei!
Ai luat nota?
Da.
E al meu. Eu te-am invitat.
Ei bine, în acest caz, încă mi-e foame.
Deci tu crezi că eram într-o stare de somnolenţă.
Semăna cu o uşă de puşcărie.
Şi auzeam zgomote ciudate venind de dedesubt...
copaci căzând şi grinzi prăbuşindu-se...
Semănau cu zgomotele produse de mine când fac reparaţii prin casă.
Ce ar putea simboliza asta?
Ei bine, uşile, de obicei, reprezintă începuturi sau sfârşituri.
Conform mitologiilor, calea către adevăr o găseşti alegând uşa corectă.
Sau poate acesta este un joc la care mă gândeam.
Mi s-a mai întâmplat ceva ciudat la doctor.
În radiografie apărea o figură în spatele meu.
Crezi că era tatăl tău?
Nu ştiu.
Chiar şi radiografiile tale sunt bântuite.
Ăsta este apogeul bântuirii.
Când l-ai văzut ultima dată pe tatăl tău?
Când aveam 11 ani.
Au!
- Care-i treaba cu Gabriel? - Nu este de găsit.
Ceea ce dovedeşte că acest oraş este prea mic pentru doi oameni care văd spirite.
Acum o să mă concentrez asupra ce i s-a întâmplat tatălui meu.
Cum o să faci asta?
Cred că trebuie să vorbesc cu mama mea.
Dacă s-a calmat suficient de mult după accident.
Nu crezi că ţi-ar fi spus dacă l-ar fi văzut?
Nu neapărat.
Mama şi-a petrecut întreaga viaţă
încercând să nege că poate vedea spirite.
Cu 2 ani în urmă am aflat că are şi ea acest dar.
Urăşte să vorbească despre tata,
şi despre orice are de-a face cu ceea ce simte ea cu adevărat.
Ar putea fi o vizită productivă unde să se discute totul.
- Un fel de reunire a familiei? - Ar trebui să le vezi pe ale mele.
Tot ce vor să facă este de a discuta despre sentimentele lor.
Şi vor avea parte de o reuniune fericită.
Cred că toţi avem radiografiile noastre bântuite...
într-un fel sau altul.
Ce e?
Vezi asta?
Nu văd nimic.
Ce e?
Nu sunt sigură.
Trebuie să plec.
Te sun mai târziu.
Bine.
Doar întreb... când l-ai văzut ultima dată pe tata?
Nu-mi amintesc.
Mamă, haide.
Pe cuvânt.
Mă gândesc la el doar când este neapărat necesar.
Ştiu, dar este important.
De ce?
Ştii să i se fi întâmplat ceva?
Ce vrei să spui?
Cred că tata e mort.
De unde ştii asta?
Pentru că l-am văzut.
Când am fost...
Când am murit pe câmp.
De ce nu mi-ai spus asta înainte?
Îţi spun acum.
Mi-a spus că am un frate.
Melinda...
Asta este a doua acuzaţie gravă pe care mi-o aduci.
Nu, nu face asta!
Îmi pare rău. Spun doar că este posibil.
Mintea ta a creat toate astea.
Mamă vrei să încetezi cu asta?
Ştiu ce am văzut şi ce am auzit.
Acum sunt bântuită de cineva sau de ceva.
Şi cred că are legătură cu el.
Pentru că încerca să-mi spună ceva.
Ce să-ţi spună?
Nu ştiu.
Dar cred că are legătură cu ceva de sub pământ.
Nu ştiu ce vrei de la mine.
Vreau să vorbeşti cu mine.
Bine? Crezi că e mort?
Am un frate?
Dacă mă întrebi de un al doilea copil al meu, răspunsul este nu.
Iar dacă e vorba de al lui, de unde aş putea şti?
A plecat de lângă noi cu ani în urmă.
Nu a fost ca şi cum am ţine legătura.
L-ai văzut?
Spiritul lui?
Nu.
Mamă, îmi ascunzi ceva care m-ar putea ajuta?
Ştii unde a locuit?
Care e ultimul lucru care ţi-l aminteşti despre el?
Ultimul lucru pe care mi-l amintesc despre el
este cât de mult ai plâns când a plecat...
Zile întregi.
Nu-i mai dramatiza situaţia, Melinda.
Nu merită asta.
"Păcatul Diavolului"
Uau.
Hei, ce e asta?
Am avut o clientă azi care vrea să vândă un cufăr cu lucruri vechi.
M-a făcut să mă gândesc la lucrurile mele vechi.
Poate că este un indiciu aici, ceva ce mi-a scăpat.
Cum a mers treaba cu mama ta?
Nu scoţi nimic de la ea, aşa cum mă aşteptam...
Uită-te la tine.
Ce frumos. Aceşti ochii.
Mă tot uit atent la el,
şi mă întreb "ce este în spatele acestui zâmbet?"
Ce ştia el. Dacă încearcă să-mi spună ceva chiar în acest moment?
Atunci de ce nu a venit direct la mine să-mi spună? Devin obsesivă?
Da, dar pe bună dreptate.
Moartea tatălui tău este ceva important
şi nu contează ce sentimente aveai pentru el.
Tata a fost mereu un om de nimic pentru mine, iar acum, dintr-odată,
s-a dus, sau cel puţin fizic a murit, Nu ştiu...
Mă simt ca şi cum ar fi acest mare gol.
Doar nu crezi că o să revină, nu?
Fantezia în legătură cu el când eram copil.
Că va apărea într-o zi, după şcoală
Şi va avea o explicaţie pentru plecarea lui de acasă.
Cum ar fi, că a fost răpit de spioni.
Că au ars toate scrisorile pe care mi le-ar fi trimis mie.
Şi că, într-un final a scăpat şi a luptat tot drumul pentru a ajunge la mine.
E haios.
Mama ta credea că-i dramatizezi situaţia.
Hei.
E greu să accepţi adevărul despre părinţii tăi.
Momentul în care descoperi că sunt doar oameni,
oameni defecţi, este dureros.
"Defect" este o posibilă descriere a tatălui meu.
Dar, totuşi, dacă s-ar fi întors...
Aş fi putut accepta orice mi-ar fi spus.
Şi l-aş fi putut ierta pentru totul...
Îl vroiam...doar pe tata.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău că suferi atât de mult, dar...
gândeşte-te aşa...
ai un suflet minunat,
iar el nu poate face nimic să schimbe asta.
Asta a fost cam grea.
Da, sunt cam extenuat acum.
Plănuieşti să vii în pat?
Da, în curând.
Bine.
Nu!
Tu ai fost!
Mel?
Hei!
Totul este în regulă.
Şi Jim a văzut asta?
Nu, m-a auzit ţipând,
iar până a ajuns el afară,
totul a revenit din nou la normal.
Ce?
Nimic.
Crezi că m-am prefăcut?
Nu, nu cred că te-ai prefăcut.
Încerc să găsesc o explicaţie pentru asta.
Doar că...
E greu de crezut.
Un pic cam greu, cred.
Cel puţin eşti cinstită. Îmi place asta..
Bine, deci crezi că tatăl tău este conectat cu toate astea într-un fel.
Nu sunt foarte sigură, şi no să fiu până când nu-mi dau seama cum a murit.
Iar mama ta n-a avut niciun ajutor?
Răspunsul ar fi nu.
Iar de fiecare dată când caut pe internet obţin mii de rezultate.
Se pare că Tom Gordon este un nume foarte popular...
Te mai pot ajuta cu ceva?
M-ai ajutat deja.
Mulţumesc că ai dat ascultare gălăgiei
foarte ciudatei şi problematicei tale prietene.
Nu schimba vorbele. Am spus zgomotoasă.
Te superi dacă mă întâlnesc cu Ned la dentist?
- Nu, du-te. - Mulţumesc.
Vrei ceva?
O brioşă.
Sănătoasă sau dezgustătoare?
Puţin dezgustătoare.
Asta este fata mea.
Bună. Uită-te pe unde vrei.
Anunţă-mă dacă te pot ajuta cu ceva.
Nu-ţi aminteşti de mine?
Nu. Îmi pare rău.
Eram cea care făcea poze acum câteva zile.
când ţi-ai primit plăcuţa omagială.
Ai dreptate. Care era destinaţia fotografiilor?
"Păcatul diavolului". Poftim?
Blogul "Păcatul diavolului".
Am înţeles.
Toată mizeria din Ţinutul Driscoll.
Soţul meu iubeşte blogul ăsta. Scrii pentru el?
E al meu. "Păcatul diavolului"?
Da, este inspirat dintr-un vechi proverb.
"Spune adevărul şi păcatul e al diavolului."
Shakespeare.
Henry IV.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Acestea sunt pozele pe care le-am făcut în aceea zi.
Îmi amintesc de toţi care au fost prezenţi acolo.
Am notat câte ceva despre tine din ceea ce a spus fiecare.
Dar tipul ăsta...tipul ăsta nu mi-l amintesc,
A apărut doar pentru câteva momente,
şi nu se regăseşte în nicio altă imagine.
Poate că este o reflexie...
De la cineva care trecea pe afară.
O reflexie? Serios?
O rază de lumină pe o suprafaţă reflectivă
este întotdeauna reflectată la un unghi egal cu unghiul incident.
Iar unghiul de incidenţă este în totalitate egal cu unghiul reflexiei.
Iar dacă, doar dacă...
Ştii ce... Trecând peste toată treaba asta cu reflexia,
poate că era doar cineva pe care nu l-am văzut.
- Da, dar a devenit foarte ciudată treabă. - Chiar aşa?
Da, le-am ajustat şi le-am transformat în negativ pentru a obţine contrast mai bun.
Ia priveşte.
Poţi să mi le trimiţi şi mie?
Da.
Eşti sigură că nu este o reflexie?
Da, pot spune că sunt destul de sigură că nu este o reflexie.
Poate că a fost cineva care era acolo, dar tu ai uitat că a fost acolo...
Este un spirit, treci peste asta.
Drăguţ! Adică e grozav.
Aceasta este o dovadă fotografică.
Dar stai un pic... de ce nu ai văzut şi tu asta în acea zi?
Nu ştiu.
De ce e aşa de murdar?
Uau. Asta crezi?
Nu ştiu ce să cred.
Vreau să spun că înălţimea şi greutatea cred că sunt destul de apropiate.
Poate. Tatăl tău ar avea vreun motiv
să fie aşa murdar?
Lucra în secret ca măturător?
Bine, eu...
tot ce ştiu este că toate bântuirile
au legătură cu ceva de sub pământ.
Cum ar fi spiritele care se ridică din adâncuri...
Urăsc spiritele care se ridică din adâncuri.
Nu mă provoca!
Ce i-ai spus puştiului cu blog-ul despre asta?
Am făcut pe proastă, dar nu prea cred că o să renunţe.
Mai ales după ce mi-a arătat asta.
Uau.
Ce crezi că e?
Un răspuns sincer şi serios, te rog.
N-am nimic de spus.
Toate chestiile ăstea înspăimântătoare din jurul capului meu,
Figura bărbatului din radiografia mea...
Aşteaptă un moment.
Aceste chestii umbroase sunt mereu pe faţa ta?
Sau...
ele au fost doar în ziua aceea?
Nu ştiu.
O să-ţi fac o poză,
după care o să fac aceleaşi ajustări
pe care le-a făcut şi puştiul cu blog-ul,
Şi atunci vom vedea dacă acele chestii mai sunt prezente pe figura ta...
Bine. În regulă.
Spune, "Spiritele se înalta din adâncuri."
Pa. Noapte bună.
Ne vedem mâine.
Tu ai omorât-o.
Tu ai omorât-o.!
Acum susţii că nu e tatăl tău cel care te bântuie?
Am văzut un spirit, care, cu siguranţă nu e tatăl meu.
Am mai văzut şi un cufăr în timp ce eram bântuită noaptea trecută.
Cum arăta? Era un obiect solid.
Nu s-a mişcat când am trecut prin el.
Nu-mi fac griji pentru fizică care-l defineşte.
Am văzut doar ce mi-a arătat.
Ceea ce înseamnă că spiritul este ataşat de acest cufăr.
Bine...
Aici.
Acesta este spiritul care m-a bântuit,
Şi nu este tatăl meu.
Este tatăl Jenniferei Billings.
Dar de ce?
Cred că m-a confundat cu altcineva.
Cu cine?
Nu-mi spune că le-ai vândut deja şi mai vrei altele.
Aş vrea mai multe, deşi încă nu
le-am scos la vânzare. O să le expunem săptămâna asta.
Încă nu-mi vine să cred că vrei să faci asta.
Aşa cum am mai spus,
dau sentimentul că fac parte din viaţa altcuiva...
M-am uitat prin poze...
Şi l-am văzut pe tatăl tău.
Sau cel puţin am tras concluzia că el a fost tatăl tău...
Da, era un tip arătos.
Ideea e că am impresia că l-am întâlnit.
Nu.
A murit în 1982.
Scuze.
Te superi dacă te întreb cum a murit?
De ce?
Nu e vorba de curiozitate exagerată,
doar că atunci când priveam fotografiile,
aveam un sentiment foarte familiar,
asta din cauză că-l cunosc de undeva.
Era la muncă. A fost un accident.
Aveam 5 ani, aşa că nu-mi amintesc prea multe.
Dar mama ta?
A murit în aceeaşi zi.
Am devenit un orfan instant.
Adaugă doar apă şi părinţi noi.
M-a luat statul în îngrijire, dar am fost cu adevărat norocoasă.
Am fost adoptată imediat.
Gropiţe în obraz, sau cam aşa ceva, nu ştiu.
Te-a iubit cu adevărat.
Ce?
Tatăl tău. Se vede asta în fotografii.
Cum ar fi putut să mă iubească?
Nici măcar n-au avut vreo şansă să mă cunoască.
Felul în care zâmbea.
Cum te ţinea de mână.
Radiant cu adevărat.
De ce faci asta?
Îmi pare rău, nu...
Fred,
Poţi să stai puţin la bar?
Sunt aici.
Hei, Jennifer!
Jennifer, îmi pare foarte rău.
N-ai de ce, aşa a vrut Dumnezeu,
Bun venit la petrecerea mea plină de compasiune...
Nu-mi place să plâng.
Este greu să treci prin viaţă fără câteva lacrimi.
Da.
Să spunem că sunt concentrată numai pe prezent şi viitor.
De când ai acel cufăr?
Îl am de la 18 ani.
L-au ţinut în siguranţă pentru mine, am primit chiar şi ceva bani.
E haios. Îmi pot aminti aşa clar vocile lor.
Îmi amintesc stând culcată în pat şi ascultându-i...
Mă simţeam în siguranţă.
Dar nu pot, nu-mi pot aminti feţele lor.
Dar ai văzut pozele din cufăr.
Da, da...
Niciodată n-am găsit una cu tatăl meu.
Era o poză cu mine şi tata... acea poză...
în care mâna lui mare şi musculoasă
mă ţinea de mână ca pe un lucru mic şi fragil.
Iar asta o să sune ciudat, dar...
uneori jur că nu simt asta.
Simt cum mă ţine de mână ca şi cum am fi pe altă lume.
Nu sună aiurea?
Nu chiar.
Trebuie să ştiu...
Tatăl tău a murit în subteran?
Lucra pentru o companie de gaze.
A murit în centrul oraşului pe o stradă care s-a prăbuşit.
S-a prăbuşit?
Trebuie să plec.
Nu, te rog, mai e ceva ce-ţi aminteşti?
Îmi amintesc vocea lui din noaptea anterioară morţii.
Vorbea cu mama în bucătărie,
Şi îi spunea cât de mult urăşte locul acela.
Credea că este bântuit.
Bună. Cu ce te pot ajuta?
Caut nişte informaţii despre ceva.
Informaţii despre ce? Mă duc la masă în 5 minute.
Mereu face aşa. Nu te lăsa intimidată de asta.
Este vorba de ceva ce s-a întâmplat cu 25 de ani în urmă.
Şi?
Şi mi s-a spus să vin aici.
Aici nu este bibliotecă.
Suntem încă în stadiul de introducere a datelor pe computer.
Lasă o cerere scrisă, aşteaptă 2-3 săptămâni,
Şi o să văd ce pot să fac.
Este de necrezut. Tipul ăsta
este cel mare leneş de pe pământ.
Dacă aş mai lucra aici...
Nu mai lucrezi. Acesta este de fapt un eveniment aparte
care a avut loc prin 1982.
Pot să aflu...
Numele, adresa şi data pe care o cauţi, numărul de telefon.
Ne vedem peste 2-3 săptămâni.
Da. Excelent.
Ştiam că-mi place de tine.
Se duce la masă.
Trebuie să mă ajuţi să găsesc ceva.
Da, bine, succes în căutări prin acest loc.
De ce e atâta dezordine?
Nu e ca şi cum n-ar încerca.
Chiar şi tipul ăsta leneş.
Dar cumva, lucrurile se termină oricum tot într-o mare dezordine.
Bineînţeles, nimeni nu cunoaşte această arhivă la fel ca mine.
Ce ai de gând să faci?
Oricum am să găsesc tot ce pot
despre prăbuşirea străzii din 1982.
Crezi că aşa merge treaba?
Doar pocneşti din degete iar noi îţi îndeplinim porunca?
Ce?
Mi-au spus că s-ar putea să vii pe aici...
să pui întrebări.
Cine ţi-a spus?
Eşti atât de... îndrăzneaţă.
Dacă aş fi în locul tău, aş pleca. Acum.
Şi chiar nu m-aş mai întoarce.
Niciodată.
Tati...
De ce ai plecat?
A trebuit să plec, scumpo.
Nu spun că am vrut asta.
Mi-ai lipsit atât de mult.
Ţie ţi-a fost dor de mine?
În fiecare zi.
Ştiam asta.
De ce ne-ai părăsit?
Vei înţelege asta într-o zi.
Acum de ce nu mă ajuţi?
Pentru că trebuie să te descurci tu singură.
Obişnuiai să-mi dai o sugestie.
Cu fiecare ghicitoare îmi dădeai o sugestie.
Bine. Dar numai una.
15 ani.
Ce vrea să însemne asta?
Ştii deja.
Acum trebuie să plec.
Nu! Tată, aşteaptă.
Nu pleca.
Fir'ar să fie!
Haide!
Ţi s-a spus să nu te amesteci în asta, nu-i aşa?
Nu primesc ordine de la spirite!
Dar acesta este foarte furios pe tine.
Vrea să te ia cu el acolo jos.
Cred că o să-l las.
Ştii, sunt foarte mulţi oameni furioşi acolo jos.
Cred că e timpul să-i întâlneşti.
Nu mi-e frică de tine.
Nu mi-e frică de tine!
O să-ţi fie.
Mamă, te-am rugat să-mi spui totul. Dacă e ceva ce-mi ascunzi...
Răspunsul tău a fost nu.
De unde aş putea şti că acel incident
a însemnat totul pentru tine?
Despre faptul că tu ai stat în Grandview?
Crezi că asta ar trebui să însemne ceva pentru mine?
A fost cu mult timp în urmă. Nu mai contează.
Bineînţeles că e important.
Am stat în Grandview cam 3 ani.
Niciodată nu mi-ai spus că tu şi tata aţi stat acolo!
Ce altceva nu mi-ai spus?
Nimic.
Cum ai făcut rost de asta?
Am fost ajutată.
De cine? De tata.
Pot spune că m-a ajutat într-un fel.
Am înţeles.
Deci el devine erou,
iar eu, mama diabolică.
Cel puţin cineva mă îndrumă spre aflarea adevărului.
A fost o perioadă foarte dureroasă din viaţa mea.
Asta vroiai să auzi?
Ăsta este adevărul pe care vrei să-l afli?
Aveai doar câţiva ani.
Eram acolo de mai puţin de un an.
Trebuia să plec.
Niciodată nu vroiam să mă mai gândesc la asta.
De ce?
Ce alte lucruri mai ascunzi?
Nimic.
Trebuie să vorbeşti cu mine.
Erai cu tipul ăsta în ziua în care a murit.
Ce altceva mai ştii despre el?
De ce mă bântuie, şi mă acuză
că am lăsat pe cineva să moară?
El crede că este tot în anul 1982.
Te confundă cu mine.
Ce?
I-am omorât soţia.
Ce vrei să spui?
Tatăl tău împreună cu mine tocmai ne mutasem în Grandview.
Ştiam că am acest dar.
Am încercat să evit asta...
Bine, mamă, opreşte-te.
Spune-mi ce s-a întâmplat.
Alergam cu corespondenţa.
Încercam să cunosc oraşul, să cunosc oamenii.
A fost spărtură într-o ţeavă de gaze.
S-a spart adânc sub pământ.
Cineva să mă ajute!
Toată lumea a murit aici jos!
Ajutor! Vă rog!
Mary!
Sunt bine, sunt chiar aici!
Mary!
Mă vezi?
Mă auzi?
Nu, nu pot. Te rog.
Sunt mort?
Te rog, te rog...
Vorbeşte cu soţia mea pentru mine.
Ea nu mă poate auzi. Te rog! Trebuie să vorbesc cu ea!
Mă scuzaţi...
Doar spune-i că sunt chiar aici.
Soţul tău...
Soţul meu? L-aţi văzut pe soţul meu?
Sunt chiar aici. Da, el...
Nu i-am putut spune că soţul ei era un spirit.
E chiar aici. Unde?
A crezut că am vrut să-i spun că el a reuşit să scape din explozie.
Unde? E bine?
Ray! Ray! Ea a alergat drept spre gaură.
Ar fi trebuit s-o opresc.
Mary!
Mami, mami!
A urmat o a doua explozie.
Ea era prea aproape.
Mamă, nu aveai de unde să ştii asta.
Niciodată n-am învăţat cum să mă descurc cu ei.
Nu în felul în care proceda bunica ta,
ci în felul în care o faci tu.
Nu pot să simt alături de ei durerea.
Mă lasă rece.
Tu simţi durerea lor şi îi ajuţi oricum.
De asta ai plecat din Grandview?
Au fost o mulţime de motive.
Pot îndrepta lucrurile pentru tine.
Nu.
Doar lasă-i în pace.
Doar lasă-mă în pace.
Domnul Profesor Payne?
Cine vrea să ştie?
Sunt Justin Yates. Particip la Programul Tehnologiile Emergente.
Am fost de fapt... Am participat...
la unul din cursurile dumneavoastră pe tema paranormalului...
În regulă. M-ai lămurit...
Cu ce te pot ajuta Justin Yates?
Eu găzduiesc "Păcatul Diavolului".
- Blogul? - Da. Deci aţi auzit de el.
Da. Aveţi acele descrieri în pagina profesorilor.
Uau...
Da. Împrăştiat şi zăpăcit.
Asta e ce-mi amintesc că am citit acolo despre mine.
Bine, atunci o să fiu foarte la obiect.
Eu doar vreau să-ţi arăt această poză pe care am făcuto zilele trecute.
Ce părere ai?
Cred că arăt împrăştiat şi zăpăcit. Fir'ar să fie.
Nu... Mă refeream la asta.
Tipule, ăsta pare să nu se regăsească în nicio altă poză,
iar în acestea două apare aleatoriu!
Justin, nu sunt singurul care a stat la ceremonie,
iar dacă mă mai iei cu "tipule" încă o dată,
O să te dau cu capul de unul din pereţii ăştia.
Scuze. Nu crezi că poza asta are vreo semnificaţie?
Nu. Nu cred.
Am mai întrebat pe aici
despre această tipă cu antichităţile, Melinda.
Oamenii spun că s-au întâmplat multe lucruri ciudate în magazinul ei.
Ei bine...
Lucruri ciudate se întâmplă mereu. Peste tot.
Nu-i aşa? Poate că ar trebui să te mai dezlipeşti
de computer ca să observi asta.
Am o carte pentru tine.
Îţi spun eu cu stă treaba, Justin...
O să-ţi fac un mare favor azi.
Nu ştiu cât de mult ai citit
Fără să sari rapid la altă pagină,
Dar cuvintele nu se repetă de mai multe ori pe o pagină.
Ia asta.
Această carte o să-ţi schimbe viaţa.
"Dezvăluirile activităţii de pe lumea cealaltă"
Când mori esta ca şi cum timpul se opreşte pentru tine.
Mai ales dacă eşti foarte supărat.
E ca şi cum eşti prins într-un fel de buclă temporală.
Vreau doar să-mi iau rămas bun.
De la ea, de la fiica mea.
De ce n-a putut mama ta,
de ce n-a putut face asta pentru mine?
Nu vrea să accepte ceea ce poate să facă.
Dar nu a avut intenţia să facă rău cuiva.
Soţia ta te căuta înnebunită.
Mă tot întreb dacă a suferit.
Ce a simţit.
Care a fost ultimul ei gând.
Sunt sigură că se gândea la tine.
De ce no pot găsi?
Dacă n-ai văzut-o imediat după ce a murit,
înseamnă că a trecut deja dincolo.
Şi ăsta este un lucru bun. A trecut prin poarta de lumină.
N-am văzut nicio poartă de lumină acolo jos.
Ce ai văzut? Fiica ta...
Am văzut multe lucruri. Am auzit multe lucruri.
Este îngrozitor acolo dedesubt.
Nu mai vreau să mă duc acolo din nou.
Da, dar ce ai văzut?
Aşteaptă.
Fiica mea.
Ea... are 25 de ani...
E deja femeie acum.
Poţi so simţi. Probabil din cauza asta te-ai întors
din subteran.
Mai ai un singur lucru de făcut.
El vrea să-ţi cunoşti istoria familiei tale,
De unde eşti.
Cine sunt oamenii din aceste poze.
El vrea ca tu să-ţi cunoşti familia.
Aici avea 4 ani.
Asta a fost făcută la Kisco.
Mamei ei îi plăcea acolo.
Asta a fost făcută la Kisco.
Era unul din locurile favorite ale mamei tale.
Iar acesta este unchiul ei, Jerry.
Obişnuia să vină din Florida la noi acasă odată pe an.
El ia adus acei minunaţi ochelari de soare.
Acesta este unchiul tău Jerry.
Locuia în Florida, dar venea în vizită odată pe an.
Iar aceşti simpatici ochelarii de soare sunt de la el.
De unde ştii asta?
Cum ai aflat?
E o poveste lungă.
Să terminăm cu asta mai întâi.
Bine.
Spune-i să dea la ultima pagină din album.
El vrea să dai la ultima pagină din album.
Deschide.
Aveai 3 luni în această poză.
Mama ta nu-şi putea lua ochii de la tine.
Aveai 3 luni în această poză.
Iar mama ta nu-şi putea lua ochii de la tine.
Cealaltă poză este din
noaptea în care am cerut-o pe mama ta în căsătorie.
Era restaurantul nostru favorit.
Iar aici
este locul unde a cerut-o pe mama ta în căsătorie
Ray Billings a trecut dincolo.
A înţeles ce s-a întâmplat.
Nu te mai învinuieşte de nimic.
Ştiu ce crezi despre mine.
Că greşesc pentru că nu încerc şi că ignor asta.
Nu te judec, mamă.
Vreau doar adevărul de la tine.
Este singurul lucru pe care mi-l datorezi, această datorie a uneia faţă de cealaltă.
Vrei să ştii adevărul ?
Trebuie să pleci din Grandview.
Ce ? De ce ?
O să-ţi facă rău.
Nu este un loc bun pentru oameni ca noi.
Nu, mamă.
No să fug, nu de ceea ce pot face şi nici de ceea ce dă un sens vieţii mele.
Ştiam că no să faci asta.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro